Курц обдарував його непривітною посмішкою.
— Я щойно зірвався. — Чарівно, щиро, з широко розплющеними чесними очима. Цим він багато років дурив Овена. Але тільки не зараз. — Я був у звичному образі. Дві третини Паттона, одна третина Распутіна, додати води, розмішати й подавати… і раптом… Ф’ю! Мене понесло. Гадаєш, я божевільний?
Обережно, обережно. У цій кімнаті працює телепатія. Справжнісінька телепатія, і Овен уявлення не мав, як глибоко в нього міг зазирнути Курц.
— Так, сер. Трохи, сер.
Курц коротко кивнув.
— Так, трохи. Дуже гарна характеристика. Я займаюся цим уже довгий час. Такі люди, як я, необхідні, але їх важко знайти, і потрібно бути трохи божевільним, щоб виконувати таку роботу як годиться, а не як заманеться. Це тонка лінія, та відома тонка лінія, про яку так полюбляють говорити психотерапевти, і ще ніколи в історії світу не траплялося такої чистки… якщо, звичайно, вважати, що історія про Геркулеса, який чистить авгієві стайні, — всього лише міф. Я прошу не про співчуття, а про розуміння. Якщо ми зрозуміємо один одного, то вистоїмо, впораємося з найскладнішою роботою, яку нам доводилося виконувати. Якщо ж ні… — Курц знизав плечима. — Якщо ні, мені доведеться закінчити її без тебе. Ти зі мною?
Овена мав щодо цього певні сумніви, але розумів, чого від нього чекає Курц, і кивнув. Колись він читав, що існує така пташка, яка живе в пащі крокодила з його, крокодила, згоди. Напевне, зараз він став такою пташкою. Курц хотів, щоб він повірив, ніби пробачений за ввімкнення радіопередачі інопланетян у загальному каналі, — мовляв, він зробив це зопалу, так само як Курц щойно зопалу прострелив ногу Мелроуза. А що сталося шість років тому в Боснії? Зараз це не має значення. Можливо, так і є. А можливо, крокодилу набридло відчувати, як птах длубається у нього в роті, і тепер рептилія готується зімкнути щелепи. У свідомості Курца Овен не відчував правди, принаймні йому належало бути завжди напоготові. І якнайшвидше встигнути пурхнути.
Курц знову поліз у комбінезон і цього разу витяг старий потертий кишеньковий годинник.
— Він належав моєму дідові, досі йде точно, — повідомив він. — Я гадаю, тому, що в ньому механічне підзаведення, ніякої електрики. А ось мій наручний годинник — НФНФ.
— Мій теж.
Губи Курца торкнула усмішка.
— Зайди до Перлмуттера, коли буде вільний час, і відчуєш, що можеш витримати його товариство. Він має повно справ, але сьогодні вдень знайшов час, щоб доправити три сотні механічних «таймексів»[120]. Якраз перед тим, як сніг відрубав нам повітряне сполучення. Перлі збіса добре знає свою справу. Якби він ще викинув з голови, що живе в кіно, ціни б йому не було.
— Сьогодні він, можливо, зробив перші кроки в цьому напрямку, босе.
— Так, можливо.
Курц замислився. Андергілл чекав.
— Нам потрібно пити віскі, друже мій. Сьогодні в нас щось на зразок ірландського чування над покійником.
— Так?
— Так. Мій улюблений кінь пука от-от відкине копита.
Овен підняв брови.
— Так, після цього з нього відразу ж упаде чарівний плащ-невидимка і він стане звичайним дохлим конем, якого намагатимуться пришпорювати людці, переважно політики, що краще за всіх уміють займатися марною справою.
— Щось я вас не розумію.
Курц знову подивився на старий кишеньковий годинник, який, цілком імовірно, знайшов у якомусь ломбарді… або зняв із трупа. Андергілл не сумнівався, що він на це здатний.
— Сьома година. Через приблизно сорок годин президент виступить із промовою на Генеральній Асамблеї ООН. Цю промову побачать і почують стільки людей, скільки не чули за всю історію людства. Вона стане частиною найбільшої події в історії людської раси… і найбільшою розкруткою, відколи Господь Усемогутній створив космос і кінчиком пальця запустив круговерть планет.
— Що таке розкрутка?
— Це чудова історія, Овене. Як будь-яка гарна брехня, вона містить у собі великі кавалки правди. Президент повідає враженому світові, який, хвала Всевишньому, слухатиме кожне його слово, затамувавши подих, що шостого або сьомого листопада цього року на півночі штату Мейн розбився космічний корабель з інопланетянами на борту. Це правда. Він скаже, що для нас це не стало повною несподіванкою, оскільки ми та глави інших держав, які входять до Ради Безпеки ООН, уже щонайменше десять років знаємо, що інопланетяни ведуть за нами спостереження. Теж правда, тільки дехто з нас тут, в Америці, знав про наших друзів з інших світів іще з кінця 1940-х років. Ще ми знаємо, що російські винищувачі збили корабель сірих чоловічків над Сибіром у 1974 році… хоча росіяни досі не в курсі, що ми про це знаємо. Той корабель, найімовірніше, був безпілотником, пробний пуск. Таких багато літало. Спочатку сірі виходили на контакт дуже обережно: напевне, ми їх дуже лякаємо.
Овен слухав із якимсь хворобливо-нудотним захватом, сподіваючись тільки, що той не відображується в нього на обличчі або у верхніх шарах свідомості, до яких Курц міг досі мати доступ.
Курц укотре заліз у внутрішню кишеню комбінезона і дістав м’яту пачку «Мальборо». Коли він простяг її Овену, той спершу похитав головою, а потім витяг одну з чотирьох сигарет, що лишилися там. Курц узяв і собі.
— Я змішую правду і розкрутку, — сказав Курц, зробивши глибоку затяжку й видихнувши дим. — Чи не найвигідніший спосіб робити справи. Давай зосередимося на розкрутці.
Овен нічого не сказав. Останнім часом він мало палив, і від першої ж затяжки в нього злегка запаморочилось у голові, хоча смак тютюнового диму приніс неабияку насолоду.
— Президент скаже, що уряд Сполучених Штатів закрив на карантин місце катастрофи корабля й околиці з трьох причин. Перша суто логістична: через віддалене розташування Джефферсон-тракт і невелику заселеність тутешніх місць ми змогли організувати тут карантин. Якби сірі чоловічки висадилися в Брукліні або навіть на Лонг-Айленді, це було б неможливо. Друга причина — нам невідомі наміри прибульців. Причина третя, найпереконливіша, — прибульці несуть із собою заразну речовину, яку фахівці, що працюють на місці, називають «грибок Ріплі». Хоча інопланетні гості запевняють нас, ніби вони не заразні, вони принесли з собою надзвичайно заразну речовину. Потім президент повідає принишклому від жаху світові, що якраз грибок може бути тим, що контролює розум, а сірі чоловічки — це всього лише поживне середовище для його зростання. Він покаже відеозапис, на якому сірий чоловічок у прямому сенсі вибухає, розпорошуючи грибок Ріплі. Запис трохи підправлений, щоб було краще видно, але в основному відповідає дійсності.
«Брешеш, — подумав Овен. — Запис — фальшивка від початку до кінця, так само як ота дурна кіношка про розтин інопланетянина. А чому брешеш? Просто тому що можеш. Усе дуже просто, чи не так? Тому що для тебе брехати — заняття більш природне, ніж казати правду».
— Ну добре, брешу, — без жодного переходу продовжив Курц. Кинувши оком на Овена, він знов опустив погляд на свою сигарету. — Але факт залишається фактом, і його можна перевірити. Деякі з них дійсно вибухають і перетворюються на червоний пушок кульбаби. Цей пушок і є грибок Ріплі. Достатньо вдихнути певну кількість, і через певний час, який ми поки не можемо точно встановити, — це може бути година, а може і два дні, — твої легені та мозок перетворюються на салат Ріплі. Ти скидаєшся на ходяче суцвіття отруйного сумаху, а потім помираєш. Про нашу невеличку авантюру сьогодні вранці згадки не буде. За версією президента, корабель, який, імовірно, отримав серйозні пошкодження під час аварії, був або підірваний командою, або злетів у повітря сам. Усі сірі чоловічки загинули. Ріплі після первинного поширення теж почав помирати, схоже, через те, що погано переносить холод. До речі, росіяни це підтверджують. Був проведений масовий відстріл тварин, які теж переносять інфекцію.
— А людське населення Джефферсон-тракт?
— Президент скаже, що близько трьохсот людей — десь сімдесят осіб місцевих і приблизно двісті тридцять мисливців — зараз перевіряють на наявність грибка Ріплі. Він скаже, що деякі заражені успішно виліковуються за допомогою простих антибіотиків, таких як цефтин і аугментин.
120
«Timex» — американський годинник.