Тихий, як гузиця на гостині.
Хліб на хліб лягає.
Маленькі дітки — маленькі бідки.
Бидливій корові Бог рогів не дає.
Сліпому свічки не дорогі.
Доки міст не перевернеться — не поправлять.
Те, що багатий їсть для здоровля, — бідний з голоду.
Нема ружі без колючки.
Дохла корова вовка не боїться.
Язик — кремінь, слова — іскри.
Рот без співанки тісний.
Викормив змийку — собі на шийку.
Відкладене — втрачене.
Ліпше в заздрости, ніж у жалости.
Яка постіль, такий і сон.
Борг не плаче, а спати не дає.
Зло прискаче верхи, а відійде пішки.
Порука — мука.
Тінь і в воді не тоне, і в огні не горить.
Поклоном шиї не зломиш.
Одне нині ліпше двох завтра.
Батько вчить дітей говорити, а діти батька — мовчати.
Здалеку всі люди не согірші.
Гість, як риба, — свіжий недовго.
Скупість — чиста глупість.
Добру дівку і на печі найдуть.
Взимі огень — ліки, вліті — яблуко, а приятель — завсіди ліки.
Камінь, що зірвався з гори, стане лише в ямі.
Не надовго старий жениться.
Своя хатка — як рідна матка.
Зроблено, як гузицею по рапатій дошці.
Сто друзів — мало, один недруг — много.
Дурневі весело з дурнем.
Жінка — скупа, чоловік — щедрий.
Море велике, бо приймає й малі потічки.
Каченя ще в яйці знає воду.
Далекий путь починається з близького.
Любов, огень і кашель не приховаєш.
Ложка дощу — бочка болота.
Файно мовчати важче, ніж файно говорити.
Коли нічого робити, беруться за великі діла.
Коли береш жону і купуєш коня — зажмурся і довірся Богу.
Старіючи, чоловік видить гірше, але більше.
Люди раді літу, а поля цвіту.
Жона, що часто показується, і плаття, що часто носиться, — втрачають на ціні.
Скупий не тупий, собі добро найде.
Чорна куриця теж несе білі яйця.
Файний цвіт — ніякий плід.
У вченого гроші під язиком.
У хромого і тінь хрома.
З дерева і вила для гною, і ложка для меду.
Праве око не любить ліве.
Рибу вбиває відкритий рот.
Бог любить говорити з тими, хто мовчить.