![Чортів млин. Казки народів світу doc2fb_image_02000001.jpg](https://litlife.club/books/303053/read/images/doc2fb_image_02000001.jpg)
![Чортів млин. Казки народів світу doc2fb_image_03000002.png](https://litlife.club/books/303053/read/images/doc2fb_image_03000002.png)
![Чортів млин. Казки народів світу doc2fb_image_02000003.jpg](https://litlife.club/books/303053/read/images/doc2fb_image_02000003.jpg)
![Чортів млин. Казки народів світу doc2fb_image_02000004.jpg](https://litlife.club/books/303053/read/images/doc2fb_image_02000004.jpg)
ББК 82.33-6 4-75
Чортів млин: Казки народів світу /Упоряд. 4-75 Г. М. Ремізовська.— К.: Фірма «Довіра», 1992.— 159 с: іл.— (Казки, на які ми чекали: У 10 кн.; Кн. 6).
ISBN 5-7707-2491-9
У книзі зібрано казки народів світу, що відкриють дітям та дорослим дивовижний світ народної мудрості. Для дітей шкільного віку та їхніх батьків.
© Упорядкування. Г. М. Ремізовська. 1992
© Художнє оформлення. В. В. Гарбуз, 1992
![Чортів млин. Казки народів світу doc2fb_image_02000005.jpg](https://litlife.club/books/303053/read/images/doc2fb_image_02000005.jpg)
Олекса Стороженко
ТРИ СЕСТРИ
Був собі цар, і мав той цар одного тільки сина. Як виріс царевич і прийшла пора його женить, то цар і послав гінців по всьому царству пошукать царевичеві невісти. Поїхали гінці, два роки провештались, бо царство було дуже велике, та й знайшли три сестри, одна в одну, та такі гарні, що кращих на всьому світі не знайти. Поїхав цар із царевичем подивитися на тих сестер; глянули, — справді, як одна, не знає царевич, яку з них і брати за себе. От цар йому й каже:
— Сину мій, усі вони однаково гарні, так вибирай собі ту, котра більш у пригоді стане твоєму царству.
Став царевич прислухуватися, що вони між собою розказують. От раз чує — старша каже:
— Якби царевич одружився зо мною, то я б йому одним окрайчиком усе його військо нагодувала!
— А я, — каже середуща, — отсією мичкою[1], що пряду, усе б його військо зодягла!
— А я, — каже менша, — родила б йому дванадцять синів до пояса в злоті, а од пояса в сріблі!
Розказав царевич батьку, що почув од сестер, от цар йому й каже:
— Бери меншу, бо од таких синів буде велика слава твоєму царству.
Вже старша сестра думала, що царевич буде її сватати, як прийшли старости і посватали меншу. Розсердились старша і середуща, та й почали казна-що вигадувать і наговорювать на меншу:
— Вона, — кажуть царевичу, — нікчемна, вона тобі не дванадцять синів родить, а дванадцять кошенят приведе!
Однак що вже сестри із заздрощів не вигадували на меншу, а царевич з нею одружився. Після весілля цар недовго жив. От царевич став царем, а менша сестра царицею. Живуть вони собі у превеликій дружбі рік, другий, а діток Бог не дає. От сестри знов почали набріхувати на меншу, так цар розсердився на неї та й каже:
— Як бачу, ти мене обманула: обіцяла мені дванадцять синів народить, та досі й одного не народила.
— Постривай, — одказує менша сестра, — я тобі народжу разом дванадцять синів, до пояса в злоті, а од пояса в сріблі!
Минув ще рік, а діточок усе-таки Бог не дає. От цар і заслав меншу сестру аж на край свого царства до моря, і звелів, щоб вона до його не приїздила і листів не посилала, аж поки не народить дванадцять синів до пояса в злоті, а од пояса в сріблі. Живе вона собі там над морем не як цариця, а як проста мужичка: у невеличкій хатці, тільки й дав їй цар до послуги одного чоловіка та стару бабу. І року не минуло, як її туди заслали, народила вона дванадцять синів до пояса в злоті, а од пояса в сріблі. Написала листа до царя та й каже тому чоловікові, що при ній живе:
— Одвези отсього листа до царя і розкажи, що мені й йому Бог послав, та гляди: що б з тобою не сталось, ні до кого не заїзди і нікому про се не розказуй.
Поїхав чоловік. Іде день, другий; на третій як ушкварить дощ, а тутечки бачить: край дороги хатка стоїть; так чоловік у ту хатку, дивиться — аж там царицині сестри, старша й середуща. Пізнали й вони чоловіка, зараз почастували його, нагодували, розпитують про сестру, так чоловік нічого їм не каже. От вони й стали улещать чоловіка, щоб він заночував у них.
— Спочинеш у нас, — кажуть, — а завтра раненько поїдеш.
Чоловік бачить, що так щиро його просять, і згодивсь, бо дуже таки і втомивсь. Уночі, як він заснув, сестри витягли з сумки сестриного листа до царя, та й спалили, а натомісць його написали другого, буцім менша сестра дає звістку царю, що привела йому дванадцять кошенят.
![Чортів млин. Казки народів світу doc2fb_image_02000006.jpg](https://litlife.club/books/303053/read/images/doc2fb_image_02000006.jpg)
Дуже розсердився цар, як прочитав того листа, що сестри написали, порвав його на шматки, а чоловіка звелів з двору вигнать, і на очі до себе не пустив.. Вернувся чоловік до меншої сестри і розказав їй усе, як було. От вона зараз і здогадалась, що се, мабуть, її сестри підмінили листа; зараз подумала, погадала, що їй робить, та й вигадала. Ще як жила вона з царем і сестри на неї наговорювали і набріхували, цар дав їй перстень та й каже: «Як спіткає тебе яке лихо через твоїх сестер, то пришлеш мені отсей перстень, то я знов до тебе прихилюся!» От вона узяла той перстень, заховала в коробочку, та, написавши удруге листа, знов послала того чоловіка до царя.
1
Жмут прядива.