— Виждаш ли нещо, което да ти хареса? — многозначително попита тя, като застана до масата.
На табелката й пишеше: „Криси“.
— Ами… — включих се в играта, — апетитът ми наистина се усили.
Влажните й устни се изкривиха в усмивка.
— Хубаво е да видиш гладен мъж — изгука тя, хвърляйки презрителен поглед над рамото си към Синджин.
Той вече бе запалил чуждестранния си пирон в ковчега и димеше с пълна сила.
— Храната също е евтина тук, нали? — попитах, като погледнах менюто. — Надявам се, че на вкус.
— Тук няма да намериш нищо евтино! — прекъсна ме Криси с искрящи очи.
Не можах да измъдря духовит отговор, затова си поръчах сандвич с пържола и черешова кола. Погълнах всичко и храната натежа в стомаха ми. Блондинката се приближи към мен, изпъчи гърди и попита:
— Десерт?
— Нещо сладко и лепкаво? — попитах.
— Пай9? — ухили се тя, размахвайки загорелия си крак.
— Разбира се! Какъв вид пай предлагаш, Криси?
— Кора.
Вдигнах очи от крака към гърдите й.
— Кора?
— Точно така, Франк — изкикоти се тя сладко.
Не бях наясно с новата игра. Името ми не е Франк, а и нейното не бе Кора.
— Е, какъв вид пай? — напомних й.
Тя докосна с пръсти карминеночервената си долна устна, а сините й очи проблеснаха.
— Хммм… не мога да си спомня точно. Всичките са в кухнята. Ела да ги видиш.
Ресторантът вече бе празен. Синджин се бе изнесъл пет минути по-рано и единствените
звуци бяха от дъжда, който ромолеше по изпотените прозорци, и плющящия по мокрия асфалт вятър. А да, и от биенето на сърцето ми.
Надигнах се от масата.
„Кора“ ме поведе напред. Закръгленият й задник се полюляваше, дългите й крака прошепваха нежно. Минахме през летящата врата и влязохме в претъпкана, разхвърляна кухня. Тя спря пред обсипан с брашно плот и се завъртя към мен. Тънките й пръсти погалиха изящния й врат и се заиграха с горното копче на блузата й.
— Къде са пайовете? — попитах, като се огледах наоколо.
Наистина обичам пай.
— Ти си скитник, нали? — попита Кора и започна да разкопчава копчетата на блузата си. — Непознат в града.
— Всъщност, аз съм на път към.
— Не говори, Франк — прекъсна ме тя, като залепи пръст на устните ми. — Звънна два пъти и аз дойдох. Това е единственото, което има значение.
Приковах очи в нея, защото вече бе разтворила блузата си, разкривайки бял сатенен сутиен, който подчертаваше гърдите й прекрасно. Облизах устни, а сладникавият парфюм на мацето замъгли разума ми. Не разбирах играта й, но не ми пукаше.
Тя ме прегърна и целуна, а гърдите й се притиснаха към моите. Сграбчих я и жадно отвърнах на целувката, разтърквайки надървения си член в топлото й тяло. Тя изстена и зарови пръсти в тъмната ми коса.
— Пожелах те още в мига, когато те видях, Франк — промърмори тя.
Беше потънала в някакъв свой си свят, но реалността на пищните й гърди бе близка и скъпа за мен. Погалих ги и стиснах нежните зърна, предизвиквайки стон на удоволствие. Тя разкопча сутиена си и аз се притиснах към голата й кожа, масажирайки гладката сгорещена плът и стискайки розовите зърна.
— Смучи зърната ми, Франк! — помоли ме тя.
Наведох се, облизах зърното й и го загледах как веднага се втвърди. Тялото на Кора потръпна в ръцете ми. После тя се измъкна от прегръдката ми и коленичи на пода. Разкопча панталона ми и извади подутия ми член от боксерките. И двамата го загледахме как се надървяше все повече в ръцете й.
Затреперих от възбуда. Тя ми се усмихна, а копринената й ръка загали пулсиращия пенис. Заля ме вълна от удоволствие. Кора го стисна за последен път и облиза главата му с връхчето на езика си.
Внезапно усетих мирис на дим. Завъртях глава. Облаци бял отровен дим проникваха през цепнатината в черната завеса, която водеше към нещо като склад. Уплаших се, че става пожар.
— Какво, по…
— Това е само мъжът ми — успокои ме Кора, прокарвайки език по члена ми. — Синджин обича да наблюдава.
Тъкмо се приготвих да отговоря и да прибера надървения си пенис обратно в панталона, за да напусна тая мазна лудница, но Кора налапа члена ми почти до края и забравих за всичко.
— Г осподи! — изстенах, потънал в нажежения кратер на устата й.
Зарових пръсти в русата й коса и затреперих.
Тя енергично задвижи глава нагоре-надолу, засмуквайки члена ми с кадифените си червени устни. Загали топките ми и ме накара да се залюлея от възбуда.
Тъкмо когато щях да експлодирам, тя внезапно се отдръпна от мен. Скочи и се метна на плота. Бутнах я назад, без да мисля, съдрах полата и бикините й и се вторачих в овлажнения рус храст.
— Чукай ме, Франк! — извика тя и стисна гърдите си с ръце.
Вдигнах краката й на рамената си и набутах надървения си член във влажното горещо влагалище. Тя се загърчи из брашното, стенейки, а аз започнах да я чукам.
Плотът скърцаше и из въздуха се носеше брашно, докато аз чуках възбудената жена. Димът от воайора ни замъгляваше кухнята, но не успяваше да маскира силната отчаяна миризма на пот и секс. Стиснах зъби и тласнах гранитния си член в нея. Бях като подпален, вън от контрол, а тялото и топките ми тръпнеха от удоволствие.
— Да, Кора, да! — извиках и зачуках още по-свирепо.
Внезапно ме разлюля див оргазъм и експлодирах, изпълвайки влагалището й с бял екстаз. Тя изпищя, краката и тялото й затрепериха и също свърши.
Останах по-дълго от определения един час в ресторанта в Сиукс Сити.
Скоро осъзнах защо никога преди не бях срещал жена като Кора. Повечето хора, които разсъждават и действат като нея, са заключени някъде далеч от обикновените типове като мен. Жената живееше в сериозна самозаблуда, предизвикана от филмите. Но не момичешки увлечения по идоли като Брад Пит или Том Круз, нито мечти да се превърне в Катрин Зита Джоунс или Скарлет Йохансън. Не, това откачено маце имаше неудържим фетиш по черно-белите криминалета от миналия век.
Тя ми разказа за тях с ентусиазма, който бе проявила по-рано. Знаеше всичко за осветлението, за потайните им герои и съмнителните им свърталища, за сексапилните зловещи сюжети, за артистите и студиата. Това бе нейният алтернативен свят на светлосенки, мрачни бандити и зашеметяващи фатални жени, обречени любовници и отчаяни самотници. Странен, вълнуващ свят, в който бягаше от мизерното си съществуване в Сиукс Сити.
Синджин задоволяваше желанието й за игра, както тя неговите воайорски мераци. А сега аз се превърнах в третия смахнат в този откачен любовен триъгълник. Бях заклещен между краката на лудата мадама и тя не възнамеряваше да ме пусне.
Видяхме се отново на следващата вечер в изоставен склад на брега на мрачната Мисисипи. Бях издокаран в шлифер и смачкана шапка и играех ролята на Баниън, злото ченге. Криси/Кора беше „Деби“, гаджето на гангстер, което отчаяно искаше да се освободи от него. Синджин бе в обичайната си роля на воайор, пушещ цигарата си в сянката.
От ръждясали тръби капеха непознати течности, малки крачета тичаха наоколо, а кули от щайги скърцаха предупредително, когато Деби разигра сцената с опасната любов, като се измъкна от малката си черна рокля и се просна върху купчина навити въжета. Просна се на колене и размърда загорелия си задник към мен. Застанах зад нея, стиснах кръглите кълбета на дупето й и набутах члена си във влагалището й. Силните й викове и моите стонове отекваха в мрачния, подобен на пещера, склад. Цигарите на Синджин димяха зад ръждясал метален стълб.
На следващата вечер театърът се разигра в тъмна уличка зад долнопробен бар. Аз бях частното ченге „Сам“, което залепи красивата, манипулираща мъжете „Бриджит“ към мърлявата тухлена стена и се опита да й изтръгне истината. Синджин беше третата кофа за боклук вдясно. Наблюдаваше ни, пушеше и онанираше в тъмнината.
Дъждовна нощ след дъждовна нощ театърът продължаваше. Минахме през целия каталог от мошеници, загубеняци, уязвими добри момичета и мадами с железни топки. Всичко това ми идваше прекалено много. Аз самият съм почитател на филми с кунгфу, а и не обичам да позирам. Да не говорим и за факта, че шефът ми наистина започна да се чуди защо толкова дълго поправях една кола в Сиукс Фолс.